Нямам представа как да разкажа тази история.
Дори не знам как да започна.
Предполагам, мога да използвам някой
класически цитат за начало.
"Това беше най-хубавото време. Това беше най-лошото време."
Какво изобщо означава това?
Със сигурност някъде по света
за някого това е най-хубавото време.
Някой яде безплатна виетнамска храна,
а момичето, което доставя храната
изглежда точно като мацката от "Пуси Райът".
Сега тя стои в ъгъла и свири прекрасни мелодии на арфата,
докато той преяжда с тази храна.
Тъй че, няма спор, това е най-хубавото време."
В същото време нечия друга воля е пречупена вследствие на мъчения...
Включващи висене над киселинен басейн пълен с крокодили.
И понеже водата е киселинна, крокодилите са бесни.
Освен това се усеща онази ужасна миризма
на разлято мляко, идваща от училищния паркинг.
А и този мускулест палач го налага здраво.
Ето това е най-лошото време.
Добре де. Ще започна.
Това е история за последната година в гимназията
и за това как съсипах живота си.
Също и за това как направих толкова ужасен филм, че някой буквално умря.
"АЗ, ЪРЛ И УМИРАЩОТО МОМИЧЕ"
НАЧАЛОТО НА ПОСЛЕДНАТА УЧЕБНА ГОДИНА
Гледах на нещата по следния начин:
гимназия "Шенли" представляваше един цял свят.
Вече бях научил езиците и обичаите на различните суверенни държави:
кимванията на спортистите,
ръкуванията на кралството на тревоманите,
остроумията на народната република на театралните глупаци.
Грег, как прекара лятото?
Лято? Какво изобщо значи тази дума?
Нормално е да си част от една-единствена нация.
Това обаче не може да ти гарантира абсолютна сигурност.
Аз обаче намерих изход.
Бях гражданин на всички държави.
Имах паспорт за навсякъде.
Трябва просто да си в добри отношения с всички,
небрежно да общуваш с тях от време на време по начин, невидим за другите.
Никога не завързвай приятелства, траещи повече от ден.
Тестът ти е бил днес? - Гадост, минал съм от там.
Това е като да изпращаш войници в Афганистан.
Поддържай взаимоотношения с граждани и от най-изостаналите нации.
Например Скот Мейхю,
смотанякът, до когото стоя.
Добър воин, Скот. - Благодаря.
Отне ми години да спечеля доверието му.
Ето го и отлъченият Фил Трети.
Той е самотен воин.
Имаше места, на които просто не можех да ходя.
Като например кафенето.
Всеки инч от него бе оспорвана територия.
Представлява нещо като Крим, Кашмир
и Ивицата Газа събрани в едно.
Може да добавим и частта с пиратите от Индийския океан.
Пиратите от "Капитан Филипс", не тези от "Карибски пирати".
Всъщност, кой знае? Може би всички заедно.
Вместо това винаги обядвах в офиса на учителя ми по история, г-н Маккарти.
Факт:
Ще бъда в кабинет 309 през следващите... 20 минути.
Това е единственият разумен възрастен в цялата гимназия.
Езичници. - Уважавайте проучването.
Това е Ърл, чиято роля в живота ми
няма дори да се опитвам да ви обяснявам в момента.
И последно - хубавите момичета ви съсипват живота.
Това е факт, няма значение дали освен хубава е и добра.
Тя е лос, вие сте катерица.
Тя просто си скита из гората
и дори не забелязва, че е стъпкала главата ви.
Здравей, Мадисън.
Здравей, как прекара лятото?
Лято? Какво изобщо означава тази дума?
Същото се отнася и за думата "зима".
Маккарти е кабинет 309.
Супер, благодаря.
Цици.
Миличък, може ли да влезем? - Господи!
Да, какво има?
Първо, погледнах нещата ти и видях, че
дори не си отворил нещата за колежа. - Мамо, спри да ровиш из нещата ми.
Обсъдихме го и решихме, че тя има това право.
Разгледай ги. Забавно е. Нещо като меню на бъдещето ти.
Какво ти се иска? Може би Пенсилванския университет?
Или пък Пепърдайн? Помона? Принстън?
Няма да ме приемат в Принстън. - Няма да го приемат в Принстън.
Е, това ли е? - Не, миличък, не.
С баща ти искаме да поговорим с теб за нещо сериозно.
За какво?
Какво е станало?
Току-що говорих с Денис Къшнър,
майката не Рейчъл. Познаваш ли Денис?
Не мисля. - Да, но с Рейчъл сте приятели.
Да, по-скоро сме познати. - Ела тук.
Добре.
Рейчъл има левкемия.
Току-що са го разбрали.
Тестът ти е бил днес?
Гадост! Минал съм от там.
О, Боже.
Сериозно ли е?
Правят и изследвания. Правят всичко по силите си, но нищо не се знае.
Това е гадно.
Прав си. Гадно е.
Наистина е гадно.
Много е гадно.
Така е.
Татко, Стивън ме драска.
Той е объркан.
Е, както ти казах, говорих с Денис
и тя смята, че може би ти
можеш да ободриш Рейчъл.
Да, но както казах, ние не сме особено близки...
Просто се обади на Рейчъл.
Добре, но какво се предполага, че трябва да кажа?
"Здравей, аз съм Грег, никога не сме общували,
но сега имаш рак, тъй че нека се помотаем."
Не, ще помисли, че си саркастичен. - Искаш да ми кажеш, че не можеш да
нещо мило за някого? Сериозно, това ли искаш да кажеш?
Добре, добре.
Но моля те, спри да ровиш из нещата ми,
или аз ще започна да тършувам из вашите.
В такъв случай, дано да си падаш по тампони.
Рейчъл на телефона.
Здравей, обажда се Грег Гейнс.
Говорих с лекаря...
Каза, че имаш нужда от малко Грег-анин.
Какво е това?
Ами... Това съм аз.
Под формата на таблетки.
Да.
Явно си чул, че съм болна.
Да. - Майка ми ли ти каза?
Всъщност моята майка ми каза.
Така че... - Какво?
Какво? - Какво щеше да кажеш?
Какво, Грег? - Обаждам се, за да те попитам
дали искаш да излезем.
Сега ли?
Защо не? - Не, благодаря.
Значи не искаш да излезем?
Не. Благодаря все пак.
Добре, чао.
Чао.
Мамо, какво правиш?
Мамо, виж, тя не иска да ме вижда.
Съжалявам, че ти го казвам Грегъри, но в случая нямаш избор.
Мамо, остави ме да обясня... - Имаш възможността
да промениш нечий живот.
Но ако вместо това предпочетеш да ме лъжеш...
Тя не иска да ме вижда!
Ще се наложи да се намеся... - Дори не сме приятели!
И да те уведомя, че това е недопустимо!
Този поток от думи ме побърква!
И ако си мислиш, че тези оправдания са по-смислени
или важни от щастието на едно момиче, болно от рак...
Мамо! В нечовешко състояние съм. - От приятелка, болна от рак,
значи си в голяма грешка, приятелче.
Ще вдигнеш слушалката
и отново ще се обадиш на Рейчъл.
Ще го направиш. Ще го направиш.
МОМЕНТЪТ, В КОЙТО СЕ СРЕЩАМ С УМИРАЩОТО МОМИЧЕ
О, Грег!
Госпожо Къшнър.
Просто Денис, Грег.
За теб съм Денис.
Добре, чудесно.
Ти си добро дете, знаеш го, нали?
Наистина е така. Имаш голямо сърце.
Ти си мил, добър.
Оценявам го.
Добро, добро, добро, добро,
добро момче. - Добре.
Ти си наистина мил, с голямо сърце, възхитителен,
и много, много сладък млад мъж.
Освен това си толкова красив.
Не съм, но благодаря.
И толкова скромен.
Явно съм "скромна мишка".
Как ти дойде на ума, Грег?
Това всъщност е име на група.
О, ясно.
Рейчъл! Една скромна мишка е дошла да те види.
Рейчъл. - Грег, какво правиш тук?
Ами...
Лекарят наистина препоръча двойна доза от Грег-итор.
Вече използва тази шега. - Не.
Не, предишния път беше Грег-анин,
който, ако си спомняш, е под формата на таблетки.
Виж, не искам да се мотая с теб.
Нямам нужда от съжаление. Всичко е наред, можеш да си вървиш.
Не, не. Не си ме разбрала. Не съм тук от съжаление.
Всъщност дойдох, защото майка ми ме накара.
Това е дори по-лошо.
Да, знам.
Виж, всичко е наред, наистина. Добре съм. Просто си върви.
Рейчъл, изслушай ме за момент.
Майка ми ще превърне живота ми в истински ад,
ако не изляза с теб.
Наистина не преувеличавам колко досадна е.
Тя е нещо като Леброн Джеймс на заяждането.
Леброн Джеймс е баскетболист.
Знам кой е Леброн Джеймс.
Виж, знам, че в момента изобщо не ти помагам.
Моля те ти да ми направиш услуга.
Искаш услуга от мен? - Да.
Нека се помотаем, само за един ден.
Ще кажа на майка ми, че сме излезли,
след което отново ще бъдем просто познати.
Сделка?
Сделка.
Имаш думата ми.
Това вдигнат юмрук ли е?
Не, това беше поздрав с юмрук. - Няма как да стане от тук.
Да, усетих се.
Книги.
Супер.
Също и...
Тапет на дървета.
Това е хубаво. - Защо?
Не знам.
Тук има доста възглавници.
Сериозно, колко възглавници има тук?
Не знам.
Иска ми се и аз да имах толкова много възглавници.
Помоли родителите ти да ти купят.
Не, ще започнат да ме подозират.
В какво? Че спиш постоянно ли?
Не, сигурно ще решат,
че ще мастурбирам върху тях.
Просто имат доста лоша представа за мен.
Но това си е техен проблем.
Постоянно си купуват секси възглавници.
Тази е хубава.
Очевидно е от мъжки пол, но ми напомня на една възглавница,
на име Франческа. Тя беше подобен цвят.
Както и да е, наложи се да се разделим с нея, защото накрая
ситуацията бе излязла извън контрол.
Беше истинска бъркотия. Имаше истинска химия
между нас, която никой не можеше да отрече.
Знам, че целият свят го смяташе за грешно,
но аз лично смятам, че светът греши,
за това какво може да има между
една възглавница и едно момче,
което се превърна в мъж.
Както и да е. Аз просто...
Просто се опитвам да бъда забавен.
Това беше добро. Благодаря ти.
Трябва да вървя.
Всичко е наред. Кой е?
Извини ме. Това е Ърл.
Кой е Ърл?
Спомняте си Ърл, за когото разказвах преди 15 минути.
Някой смятат, че Ърл е мой приятел, но всъщност не е така.
Той е по-скоро колега. Познаваме се още от детската градина.
Къщата му не е далеч от моята,
но е в наистина бандитски квартал.
Баща му е в Тексас, майка му е в депресия,
а Дуупи, кучето на брат му Дерек
със сигурност ще ме изяде някой ден.
Дуупи, Дуупи, кротко!
През повечето време се събирахме у нас.
Обикновено бяхме с баща ми, който е професор по социология.
Ти имаш котка? Искаш ли да се бием?
Не мисля, глупава котко! - Момчета.
Работата му позволява да си стои в къщи, мързелувайки.
Забележете, това е лудият конквистадор Агире,
обикаля из джунглата, търсейки несъществуващ златен град.
Този филм е класика.
Освен най-добрите филми...
Това е сепия. - У нас има и най-странната храна.
Това е морско създание, приличащо на калмар.
Любимата храна в Източна Азия.
Очевидно е, че имаме различни семейства,
но въпреки това харесваме едни и същи неща.
Да, миризмата и е странна и неприятна за нашия западняшки вкус.
Доста рано осъзнахме,
че ние сме единствените, които харесват класически филми например.
Защо ги харесвахме?
Трудно е да се каже.
Може би, защото бяха странни и буйни като нас.
Или пък объркващи и безсмислени като живота.
Както и да е. Харесвахме ги толкова много,
Начало! Цялата идея беше,
да изберем филм и да му измислим глупаво заглавие.
След това правехме нов филм, който да съответства на заглавието.
Този метод не работи, но незнайно защо продължаваме да го прилагаме.
Направили сме 42 филма.
Сигурно си мислите, че вече сме спрели. Но не е така.
Това е един от любимите ми филми от вашето творчество.
Зряло проучване на същността на насилието.
Татко, за хиляден път ти повтарям,
че нямаш право да гледаш филмите ни.
Аз съм ваш почитател.
Ще се видиш ли отново с онова момиче?
Предполагам, че да.
Ще си поиграеш ли с гърдите и? - Не, не става дума за това.
Не си прав. Това може да е последният и шанс
да бъде с мъж. Не бъди егоист.
Ърл!
Първо на първо, ако напрежението е толкова голямо,
вероятно няма да успея дори да го вдигна.
За това ли говорех аз? Не.
Какъв вид рак изобщо е острата миело генна левкемия?
Знаеш, рак на...
На онова нещо.
Битката при Антиетам е най-кървавият ден в цялата американска история.
Ученици, какво трябва да кажете?
Уважавайте проучването.
Ето за това говоря!
Добре, отивайте да живеете.
Спасявайте се. Хайде, хайде, хайде.
Добра работа свършихте днес.
Браво. Много добре.
Добра работа днес.
Отлично. Добра работа. - Може ли да поговорим за момент?
Разбира се, Грег. Какво има? - Знаеш ли нещо за левкемията?
Левкемия?
Да, това е рак на кръвта или на костния мозък.
Защо питаш? - Значи се разпространява навсякъде?
Да, това е факт. - За колко време умират хората?
Мисля, че този рак често се лекува. Защо питаш?
Знаеш, че Рейчъл Къшнър има левкемия, нали?
Почакай, какво?
Аз съм изключително глупав.
Щяха да разберат рано или късно.
Просто мразя да споделям. - И аз съм така.
Има нещо, което можеш да направиш, ако не искаш да говориш с никого
и то е да преминеш в нечовешка фаза.
Преструвай се, че си някой досаден човек.
"Здравей, Рейчъл."
"Съжалявам, че имаш рак."
Това наистина ли върши работа?
Разбира се, винаги.
Нарича се "пасивна съпротива".
Точно за това се е борил Ганди.
Сигурна съм, че Ганди никога не е правил това.
По този начин Индия е станала държава. Пробвай.
Не.
Хайде, лесно е.
Добре де, другото, което можеш да направиш
е да се правиш на умряла.
Кажи ми нещо дразнещо.
"Здравей, Рейчъл, просто искам да знаеш,
че твоето заболяване е просто част от Божиите планове."
Ей, ти, задник
Да, точно ти.
Нека да изясним нещо. Съветваш момиче, болно от рак
да се преструва на умряла?
Сериозно.
Помисли за това, което правиш, глупако.
Гледам лошо от тази стена вече пет години и половина,
но вероятно все още съм тук, само защото тя би се почувствала
виновна и нелоялна, ако ме свали. Проклет да съм, ако позволя
на един малък идиот да се държи глупаво. Не и пред очите ми!
Грег, какво има?
Много съжалявам.
Не биваше да ти казвам да се преструваш на умряла.
Беше много безчувствено. - Аз съм болна, не умираща.
Знам, но просто...
Чувствам се странно.
И не мога да се отърся от това чувство, защото,
въпреки това, което каза, аз стоя тук и в главата ми е само
"смърт, смърт, смърт, смърт."
Точно за това говорех!
Ако това беше трогателна романтична история,
вероятно в този момент щяха да ме връхлетят чувствата
и щяхме да започнем да се целуваме страстно и яростно.
Но това не е трогателна романтична история.
Все пак станахме приятели.
МОМЕНТЪТ, В КОЙТО С РЕЙЧЪЛ СТАНАХМЕ ПРИЯТЕЛИ,
т.е. ТОЧКАТА НА НЕОБРАТИМОСТ
Нали знаеш, че Даниел Крейг има акцент?
Прави странни физиономии, докато говори,
за това устните му са нацупени като на жена.
Технология, чрез която да ти изпратя сандвич чрез съобщение.
Има копче под кожата на врата си.
Просто го натисни, ако искаш да млъкне.
Вярваш ли, че животните могат просто да живеят с нас
и всички на го приемат нормално? Имам предвид истински животни.
Както и да е. Твой ред е да говориш.
Искаш да кажеш да говоря за рака?
Само, ако искаш.
Най-трудното е да гледам как майка ми се опитва да го превъзмогне.
Понякога си мисля какво ще стане, ако остане сама...
Тя си няма никого. С баща ми се мразят, няма братя и сестри.
Не знам как би се справила.
Не плачи.
Не плача.
Виж, ако ти се плаче, плачи.
Нали каза "не плачи".
Преди с баща ми обикаляхме из квартала
и брояхме катериците.
Защо? Да не би да работи като брояч на катерици?
Не, просто ни беше нещо като традиция.
Дори не си говорехме. Единствено, което казвахме беше:
"Станаха седем. Ето и още две, вече са девет."
Боже, трябва незабавно да направиш рекламация на баща си.
В коя група попадам аз? - Какво?
Вчера спомена, че си разделил всички в училище по групи.
Коя е моята група? - Наистина ли искаш да знаеш?
"Досадни еврейски момичета", подгрупа 2-А.
Трябва да оцениш колко откровен съм в момента.
Ти си задник! Ами ти в коя група си?
Всъщност не съм в никоя.
Няма как да принадлежа към някоя нормална група.
Аз съм странен, в лице приличам на мармот.
Не може наистина да го мислиш.
Не го мисля.
Знам го.
За децата като мен,
най-добрият възможен гимназиален сценарии
е просто да оцеляват. Разбираш ли?
Да оцеляват, без да си печелят смъртни врагове
и без да попадат в изключително неудобни ситуации.
Докато не дойде време за колежа?
Колеж? Боже, не, там е дори по-лошо.
Какво?
Поне в училище приключваме в 3:00 часа,
а и познавам повечето хора тук.
В колежа постоянно си сред непознати. Някой дори живеят в стаята ти.
Никога не можеш да си починеш.
Бих умрял от пристъп на паника само след две седмици.
Вероятно изобщо няма да кандидатствам.
Това е най-глупавото нещо, което някога си казвал.
Вярвай ми, изказването дори не влиза в топ 5.
И в гимназията и в колежа сме принудени да прекарваме години
от живота си с определени групи хора, с които нямаме нищо общо.
Това е кошмар.
Всеки, който твърди обратното, лъже.
Поздравления, Грег. Утре ще обядваш с
"Досадните еврейски момичета", подгрупа 2-А.
Къде стоиш обикновено?
Все едно се опитваме да обядваме в Кандахар.
Рейчъл, избрахме темата на абитуриентския бал.
"Рицар, който ще помним." Ще бъде средновековен бал.
Балът не е ли след шест месеца?
Приятели, това е Грег. Той ще обядва с нас днес.
Някой друг да се нуждае от лъжица? Не.
Здравейте.
Е, Грег, защо реши да обядваш с нас?
Защото е време за обяд.
Все някъде трябва да седна. Не мога да ям прав.
С Рейчъл се сприятелихте доста набързо.
Общуваш с нея, само защото има рак. - Какво?
Грег, излизал си с Рейчъл веднъж. Сега се сприятелявате, за да не си гузен.
Не е така. Кой изобщо би го направил?
Имате ли нещо против да седна при вас?
Разбира се, че не.
Извинете, това е...
Това е възглавница. Предполага се, че е бебе за часа по здраве.
Мислите ли, че тук е в безопасност? - Възглавница?
Грег, ти какво мислиш? - Не знам.
По-добре не я доближавай до мен, има опасност да мастурбирам върху нея.
Грег, това е странно и отвратително.
МОМЕНТЪТ, В КОЙТО ПОЛУЧАВАМ ПРИСТЪП НА ПАНИКА.
Чуйте всички!
Погледнете тиранозавърската походка на Скот Мейхю.
Хубав начин да се придвижиш от точка А до точка Б.
Това беше гадно, Грег. - Мисля, че те чу.
И просто така...
Осем години на грижливо пазена
незабележимост... Просто си отидоха.
Край.
Майка ти направи бисквитки.
Не, всъщност ги спечелих, докато играех с Фил Трети.
Умори ли се да си развяваш задника?
Защо изобщо се казва "Наука по биология".
Може би трябва да се казва "Наука по унижение".
Или пък "Хартиен футбол". - Езичници.
Какво става? - Здравейте, г-н Маккарти.
Ърл, факт е, че тази храна е боклук.
Буквално се тровиш пред очите ни.
Поне не ям странна супа
от пипала, изглеждащи като водорасли.
Това е истински бизнес.
Виетнамска е. Нарича се Фо.
Идва от феноменален.
Нека я опитам.
Искаш да я опиташ? - Да.
Не може. Забранено ми е да ви давам храна.
Ако обаче отидете до
заведението на Туйен в Сайгон, над Лорънсвил,
потърсете Туйен.
Кажете му да го запише на моята сметка.
Няма да ходя в никакъв Лорънсвил.
Така е честно.
Извинете ме.
Момчета.
Уважавайте проучването.
Уважавайте го!
Господи! Хората смятат, че с Рейчъл сме гаджета.
Това ми съсипва живота.
Днес заплаших фалшиво бебе със сексуален тормоз.
Освен това превърнах Скот Мейхю в свой враг.
И двете неща станаха по вина на Рейчъл.
Съжалявам, но наистина е така.
Разбира се, аз съм идиот, понеже се оплаквам.
Наистина съм идиот, щом се оплаквам от това.
Не исках да го кажа.
По-добре да си беше играл с гърдите и.
Не мислиш ли, че има странен вкус?
В супата имаше дрога.
МОМЕНТЪТ, В КОЙТО СЕ НАДРУСАХ, БЕЗ ДА ИСКАМ.
Маккарти сигурно е сложил трева в супата,
мозъкът ми се опитва да се самоизяде. - Боже.
Трябва да се видя с Рейчъл. - Добре, отивай.
Ще те чакам у вас, докато изяждам храната на баща ти.
Не, трябва да ми помогнеш. - С какво?
Помощ!
Маккарти държи ли се в час сякаш е напушен?
Не знам. Предполагам.
Понякога да. Всъщност, не само понякога.
Но знаеш... Знаеш какъв е.
По дяволите. Дори не можеш да свържеш смислено изречение.
Откачено е как г-н Маккарти яде супа с наркотици.
Стига, човече, говори по-тихо.
Никой не трябва да разбира, че сме надрусани.
Защо не?
Защото тогава ще знаят.
Ето го и моето скромно мишле.
А кой е приятелят на мишлето?
Ърл Джаксън.
Ърл е мой колега, той е страхотен човек.
Просто се разхождахме из квартала.
Не правихме нищо съществено, просто решихме да се отбием,
понеже Рейчъл е на път да загуби косата си.
За това искахме просто да й кажем: "Сбогом, коса. Прав ти път."
Тя ще изглежда чудесно и без коса. Това е факт, така че...
Просто исках да ви попитам как сте. - Рейчъл, тук има две сладки мишлета,
които искат да те видят.
Мишлета, искате ли малко сиренце?
Да.
Харесва ми стаята ти, Рейчъл.
Мерси. Грег смята, че е прекалено момичешка.
Не, харесвам момичешки неща. Мисля, че е хубава.
Не е прекалено момичешка. Няма някакви розови глупости,
като например плакати на Хелоу Кити, шоколади и голи мъже по стените.
От тях наистина ми се повръща.
Ако ще повръщаш, не го прави тук, става ли?
Това е нейната стая.
Както и да е.
Рейчъл, просто искахме да видим как си.
Благодаря ви. - Да, химиотерапията е гадна.
Грег.
Какво, по дяволите? Не говори така, глупако.
Наистина си е гадна.
Да, но трябва да направиш всичко необходимо.
Предполагам, че е така.
Може да си вървите, ако искате. - Надрусани сме.
Защо сте надрусани? - Стана, без да искаме.
Без да искате? - Маккарти ни даде някаква супа.
Маккарти ни даде просто обикновена супа,
но след това тя свърши и трябваше да вземем още
от ресторант, намиращ се на петия етаж на някаква офис сграда.
В същата тази сграда се помещаваше Ямайското посолство
и изведнъж се оказахме затворени в асансьор с един растафар,
който пушеше трева.
Бяхме затворени там за около 25 минути
и трябваше да дишаме дима от тревата. Ърл, прав ли съм?
Точно това се случи.
Имали сте голямо преживяване.
Да си надрусан е гадно.
Да си около надрусани хора също е гадно.
Съжалявам за цялата тази ситуация. Съжалявам.
Какъв ти е проблемът, човече?
Всички тези извинения не струват.
Не сме дошли за това.
Ако искаш да помогнеш, изведи момичето и й купи сладолед.
Аз също ще дойда, защото обичам сладолед.
Обичаш ли сладолед? - Да.
Значи познаваш Грег от училище?
Познаваме се още от деца. Знаеш ли, че с теб бяхме заедно в детската градина?
Сериозно? - Да. Спомням си те.
Ти беше момичето, което нарече Джъстин Джоунс перверзник,
понеже показа белега на задника си. - Боже, да.
Момчето дотича при теб и ти показа задника си. Ти беше спокойна.
Каза му: "Джъстин, само перверзниците си показват задниците."
Бях там. - Не мога да повярвам, че помниш това.
Ти си герой. Успя да затвориш устата на този извратеняк.
Никога няма да го забравя.
Значи с Грег сте колеги? - Не, ние сме приятели.
Просто не обича да нарича хората приятели. Странен е.
Така е. Но защо?
Наистина не знам. Вероятно, заради семейството му.
Майка му винаги му повтаря колко е красив, а това не е така.
За това смята, че не може да се довери на никой близък.
Странният му баща не общува с никой друг, освен с котката си.
Това е неговият модел за подражание.
Накратко той се ужасява от това някой да го нарече свой приятел,
а след това да каже: "Не, не съм твой приятел."
Ако това стане, ще се самоубие. - Но как така сте колеги?
Правим филми.
Филми?
Да, занимаваме се с това от няколко години.
Имаме общо 42 филма.
Грег! Никога не си ми казвал за това.
Не сме казвали на никого. Филмите всъщност са ужасни.
Сигурна съм, че не е така.
Можеш да се увериш сама, ако искаш.
Сигурен ли си? - Разбира се, не се тревожи.
Просто не казвай на никого. - Разбира се, че няма.
Хайде, приятел, ставай. - Добра идея.
Къде отиваме?
Можем да те изпратим до вас.
Трябва да се съвземе, по-добре да го наглеждаш.
Мир!
Благодаря. - Чао.
По дяволите, Ърл.
Дори не започвай.
Свински крак.
Вече напредваме с историята.
Сигурно си казвате,
"Тази Рейчъл ми харесва.
Ще се ядосам, ако накрая умре."
За това ще ви кажа. Не се притеснявайте, тя оцелява.
Надявам се това да ви е вдъхнало вяра.
Всъщност, защо да го прави?
Ентусиазмът ви днес ме натоварва.
Явно ще трябва да го направим по старомодния начин.
Подозирам един от вас. Няма да спомена името,
но инициалите му са... Скот Мейхю.
Грег каза на всички, че в супата ви има марихуана.
Не съм казал на никого.
Чух как го изкрещя в автобуса! - Вярно ли е това, Грег?
Виж, вчера с Ърл някак си се оказахме напушени.
Случи се, след като ядохме от супата ти.
Не сме пушили марихуана, аз никога не съм го правил, така че...
В супата е имало нещо, защото това е единственото, което ядохме,
освен бисквитките на дилъра Фил Трети.
Човече, как не се усети, че е от бисквитките?
Приятел, ти крещеше глупости в автобуса.
Ей, Грег, ти ли ме издаде?
Да, той го направи. Бях там.
Чух как ми се подиграваш пред гнусния си харем.
Създаде си смъртен враг.
Никога няма да спра да те преследвам.
Смъртните ти врагове вече са двама. Веднъж наръгах човек.
Боже.
Не са ми направили нищо.
Вече мина един месец.
Казаха, че няма да спрат да ме преследват,
тъй че, рано или късно...
Ще ме хванат.
Съжалявам, следващият път ще ти донеса цветя.
Въпреки че не знам къде да ги сложа.
Мисля, че единственото свободно място е кофата,
в която повръщаш.
Харесва ми шапката ти.
Сладка е.
Виж, никога не съм била особено красива.
Нямам проблем с това, за мен не е важно.
Но...
Мислех, че ще е по-лесно,
но не е.
Всички идват тук, виждат ме
и си личи, че ги отблъсквам.
По-трудно е, отколкото си представях.
Стига. Изглежда добре.
Грозна съм, Грег. Много съм грозна.
Всички си мислят, че трябва да ме излъжат и никой не осъзнава
колко ме обижда това. Мислят си, че помагат, но не е така.
Ето.
Казва се "Монораш". Базиран е на филма "Рашомон" на Куросава.
Сюжетът се основава на това, как Ърл убива хора, понеже има заболяване,
предавано по полов път.
Както и да е, сега трябва да работим
по "Апокалипсис сега".
Нашето заглавие е "Кутия с лалета. Еха!"
Това е по-лошо дори от "Монораш".
Филмът разказва как две момчета участват в ужаса на войната,
но намират кутия, пълна с лалета.
Да, кутията на лалетата. Те са възхитени от красотата им
и възкликват "Кутия с лалета. Еха!".
Най-лошото е, че бюджетът може и да не стигне за лалета.
Може би трябва да остана тук, за да те спра да го гледаш.
Не, добре съм. Върви.
Добре.
Забавлявай се с този невероятно ужасен филм.
Забавлявай се,
докато правиш следващия.
Ей, бяло момче!
Защо не ми направиш едно лале, преди да съм пуснал Дуупи да те изяде?
Сериозно, можеш ли да ми направиш лале?
Боже! В кадър ли съм?
Боже! Не мога да повярвам. Начало! Край!
Мадисън, какво правиш тук?
Рейчъл каза, че мога да те намеря тук, понеже телефонът ти е изключен.
Сигурно защото тук няма обхват. - Трябваше да дойда и да ти кажа.
Отидох да видя Рейчъл и да й дам картичка.
Тя гледаше един от тайните ви филми.
Боже! Ти гледа ли го? - Не, тя го изключи веднага.
Беше хубав. Вие двамата бяхте японци,
Ърл те обезглави, а след това тя спря филма.
Но аз имам идея. Имам блестяща идея.
Осъзнах, че... Трябва да направиш филм за Рейчъл.
Какво мислиш?
Ще се превърне в най-скъпото и нещо.
Не мисля, че можеш да направиш нещо по-хубаво от това.
Трябва да го направиш.
Да, добре.
Добре, тоест обещаваш да го направиш ли?
Да.
Страхотно! Нямам търпение да го гледам.
Трябва да вървя... Край!
Това беше всичко! Махам се!
Цици. - По дяволите!
Започнах ли да правя филма през следващите седмици? Не.
Защото всъщност не се съгласих да го направя.
Казах просто "добре". Това може да означава много неща.
Освен това имахме поне месец или два преди тя да изгледа ужасните ни филми.
Например "Чорапният портокал".
"Друугъл"?
Това е Гугъл за банди.
Какво е това?
Просто проклятието на моето съществуване.
Майка ми ме кара да го разглеждам,
докато накрая не кандидатствам в някой колеж.
Тя казва, че това е менюто на моето бъдеще, а аз и отговарям:
"Разбира се. Меню, което предлага само унижения за следващите 4 години."
Трябва да мислиш по-зряло по отношение на колежа.
Слушай, дори да смяташ, че хората няма да те харесат,
което е доста откачено,
трябва да знаеш, че в колежа не се налага да комуникираш.
В училище имаш 40 часа на седмица, в колежа имаш между 15 и 20.
Ако не искаш да живееш с никого, кандидатствай в Пицбърг.
Ще живееш у дома.
По-добре е, отколкото да пропуснеш колежа,
понеже се мразиш безпричинно.
Не е безпричинно.
Кандидатствай в Пицбърг.
Направи го сега.
Хайде, направи го пред мен. Кандидатствай в Пицбърг.
Ами, ако откажа?
Имам рак четвърта степен.
Би било доста гадно от твоя страна.
Добре.
"Защо искам да отида в колеж."
От Вернер Херцог.
Строгият процес на селекция
пресява лошите и глупавите хора.
Колежът не прилича на хаоса
и чудовищността на гимназията.
Училището е като уста на демон,
хапещ, дъвчещ и мачкащ хората.
Това е просто поразително.
В действителност,
искам да отида в колеж,
защото не успях да се впиша в гимназията,
поради странното ми лице. - Не.
И заради навика ми да говоря глупости.
Не!
Цветът на кожата ми
предизвиква неочаквано гадене у всички, които ме гледат.
"В гимназията така и не успях да се почувствам добре в кожата си.
Всъщност винаги съм бил някой,
който не се харесва.
Мисля, че това е така, защото все още не съм пораснал,
а колежът е мястото, където мога да го направя."
Това е прекалено лично.
Добре, щом искаш отново да видиш това.
Добре! Добре!
Правя го само заради болестта.
Знаеш ли какво, ти също трябва да го направиш тук и сега.
Разгледай тази ужасна книга и си избери колеж.
Вече е твоя.
Изглежда като меню на бъдещето ти.
Може ли първо да догледам филма?
Ако решим да направим този филм,
хората ще си кажат: "Грег и Ърл,
странните режисьори, които филмират странни неща.
Вероятно ще се промъкнат в къщата ти посред нощ
и ще те снимат, докато спиш." Хората вероятно вече си го мислят.
Ще бъда напълно прозрачен за тях, както винаги.
Хората ме гледат и си мислят: "Това е режисьорът,
гаджето на болното от рак момиче."
Още повече, че се съгласихме да направим филм,
който не знаем какво трябва да представлява.
Какъв филм трябва да направим?
Какво изобщо си мислех?
Мислеше само за хубавите цици на Мадисън.
Аз също харесвам гърдите и, но сега ти имаш проблем.
Аз не се съгласих с тази глупост, ти го направи.
Казваш, че няма да ми помогнеш ли?
Какво, по дяволите, можем да направим?
Те искат свежо хрумване.
Трябва да ви кажа, че най-хубавото ми хрумване беше
беше по време на карантината ми в Амазония.
Там аз и още половин дузина
нещастници нямаше какво да гледаме,
освен тарантулата,
седяща на сламения покрив,
намиращ се на осем фута над главите ни.
Паяците бяха с размер на юмрук.
Отровните им зъби блещукаха, а
хилядите им черни очи светеха в мрака.
В тъмнината внезапно се чу съскане
на паяк, поразен от възрастен леопард.
В своята борба на живот и смърт, единият трябва да надделее,
хапейки, жилейки или биейки се...
Знаете ли, че стършелите могат да се пушат?
Просто гледай към мен, докато отговаряш на въпросите.
Не мисли за камерата.
Добре, Денис.
Разкажи ми за раждането на Рейчъл.
Раждането на Рейчъл...
Беше истинско изпитание.
Грег, нека ти кажа нещо.
Бях добра майка за нея.
Наистина бях.
Децата на някои самотни майки порастват прекалено бързо,
но аз винаги пазех Рейчъл от това, направих всичко, за да я опазя от...
От това да порасне прекалено бързо, разбираш ли?
Разбирам.
Сега разбрах, че
има неща, от които не можеш да предпазиш детето си.
Без значение какво правиш...
Тя имаше ли си любими играчки?
Преди да отговоря на този въпрос
искам да отвориш ушите си и да ме чуеш.
Искам да ми обещаеш нещо, понеже ме е грижа за теб.
Искам да ми обещаеш, че няма да имаш дете,
докато не си готов да обичаш майка му завинаги. Това е важно.
Казвам ти нещо, което никой друг няма да ти каже.
Не си избирай случайно момиче.
Избери някоя, която ще те обича,
която няма да те забрави, няма...
няма да те напусне, заради някой с дебел задник.
Значи е нямала любима играчка.
Знаеш ли? Имаше си любима играчка.
Ножица. Когато баща и ни напусна,
тя взе всички негови книги
и ги наряза на парченца.
Моля те, не и казвай, че съм ти казала. Ще ми откъсне главата.
Тя просто...
А аз си казах: "Браво, момиче!"
Тя режеше ли режеше. Беше много ядосана.
Може ли да си починем за малко и да си пийнем?
Достатъчно големи сте, нали? Нека си починем за малко.
Добро момче.
Грег, ще ни правиш ли компания?
Не, няма нужда.
Стига, не разваляй купона.
Вече можем да се върнем към интервюто.
Общо взето, по този начин
можем да си говорим.
Аз те виждам, ти също ме виждаш.
Всъщност виждаш телефон. Знам, че звучи малко странно, но не е.
Все едно изпращах поздравителна картичка.
Погледни към обектива и...
Това е просто видео, не се притеснявай,
просто направи хубав запис. Можеш да започнеш, когато си готов.
Здравей, Рейчъл. Не се познаваме добре,
но аз вярвам в теб. Можеш да се справиш.
Това наистина е мило. - Прекрасно е, че гаджето ти
прави това за теб. Сигурно те обича много.
Той не и е гадже.
Знам, че си еврейка, но искам да знаеш, че Бог има план.
Изглеждаш ми добър човек. Знам, че не сме говорили,
но виждам, че имаш много приятели.
От всички хора в училище не мразя единствено теб.
Вярвам в теб. Можеш да се справиш.
Ще се справиш.
Вярвам в теб. Ще се справиш.
По дяволите.
Ще го кажа отново:
ако това бе трогателна романтична история,
ние със сигурност щяхме да се влюбим.
Тя щеше да каже всички мъдри и красиви неща в здрача на своя живот.
След това щеше да умре в ръцете ми.
Но пак ви казвам, не това се случи.
Тя просто стана по-тиха и нещастна.
Как си?
Честно.
Честно?
Чувствам, че може би си бил прав.
Кога?
През октомври,
когато мислеше, че умирам.
Съжалявам, че съм си го мислел.
Недей.
Какъв е този звук?
Това е разкайваща се полярна мечка.
Полярните мечки изразяват разкаянието си най-искрено
от всички животни.
Просто чуй колко жално звучат.
Моля те, не ме карай да се смея. Боли ме.
Добре.
Тишината е чудовищна.
Да.
Приятно е да помълчим за малко.
Вижте,
Знам, че се подготвяте за смъртта
на това сладко момиче, което вероятно много харесвате.
Но моля ви, потърпете, тя ще се оправи.
Обещавам.
Всичките ми спомени от тази зима
са свързани с работата по глупавия филм,
с това как се опитвах да извлека някакъв смисъл.
През цялото време знаех, че не мога. Мислех, че ще успея да го направя,
но беше невъзможно.
Така мина цяла една зима от моя живот.
Освен това, разбира се,
си спомням и срещите с Рейчъл.
Понякога говореше,
а понякога не.
Когато не и се говореше, аз го правех,
или пък гледахме филми.
Понякога се смееше,
а понякога не.
Това, което не си спомням, е писането на домашни.
Не съм написал нито едно домашно през този период.
Не го казвам метафорично.
Буквално, нито едно домашно.
Това си е трудно постижимо.
Какво става в училище?
В момента училището изглежда като замък,
понеже всички се подготвят за средновековния бал.
Предполагам, че всички се мъчат да се научат
да танцуват средновековно.
Ти ще ходиш ли? - Разбира се, че не.
Трябва да отидеш. - Няма начин.
Виждала ли си ме в смокинг?
Все едно да облечеш куче в човешки дрехи.
Виждала ли си подобно нещо? Гледката е доста тъжна.
Освен това няма с кого да отида.
Това е положението.
Освен, ако...
Ти искаше... - Грег, няма да ходя на бала.
Можеш да дойдеш.
Би било страхотно.
Кога ще завършите филма си?
Няма от къде да знаеш, че правим филм.
Няма нужда да се преструваш.
Ърл ми каза, че правите филм за мен.
Господи, да...
Знаех си, че ще го направи.
Питам, защото... - По дяволите, Ърл!
Трябваше да е изненада.
Отнема ни много време, защото искаме да стане хубав.
Вероятно скоро ще спра лечението.
Какво?
Не ми се отразява добре.
Разболява ме още повече.
Да, но... Ако спреш какво...
Ще разберем какво ще стане.
Знаем какво ще стане, нали?
Знам кой можеш да заведеш на бала.
Кой?
Ето тази секси възглавница.
Моля те, просто...
Възглавницата се казва Франческа. Тя е италианска мръсница.
Моля те, спри!
Не ми викай.
Значи това е всичко? Майната му на колежа, на порастването?
Грег, недей. - Рейчъл, какво ти става?
Това е твоят живот.
Да, това е моят живот.
Аз трябва да лежа в леглото по цял ден с обръсната глава,
да ставам все по-слаба, грозна
и нещастна, без да имам никаква надежда.
Аз съм тази, която страда, не ти, така че не ми викай!
Съжалявам, но няма да стоя тук
удобно, докато гледам как умираш.
Разбра ли? Няма да го направя.
Не ме моли за това.
Ако не можеш да приемеш, че ще правя каквото искам с живота си...
Значи си ужасен приятел.
Аз съм ужасен приятел? Добре.
Не съм аз този, който се предава.
Не аз съсипвам живота на приятел, отказвайки се от всичко.
Стига, Грег, трябва да се радваш. Сега можеш да се върнеш към това
да си невидим, самотен и мразещ себе си.
Да.
А ти можеш да се върнеш към смъртта.
Много мило наистина.
Това ще погуби майка ти.
Спокойна ли си от този факт?
Това не те ли притеснява вече? Не мислиш ли за майка си?
Тръгвай си, Грег. Отдели достатъчно време.
Вече яма нужда да се мотаеш с болното момиче.
Как можеш да ми го казваш?
Майка ти те принуди да прекарваш време с мен.
Ърл те принуди да ми покажеш филмите си.
Мадисън те принуди да направиш филм за мен.
Кое от тези неща беше по твое собствено желание?
Поне веднъж направи нещо за мен.
Тръгни си.
Ърл!
Това беше! Отиде твърде далеч.
Разкри тайната, защото за теб няма нищо свято.
Защото си идиот! Основата на всяко
партньорство е доверието. А аз повече не мога да ти се доверя.
Ти казваш всичко на всеки. Сякаш работя с Джулиан Асенж.
Асанж... Мамка му!
Какво искаш пък ти?
Чакам Ърл.
Какво има, приятел? Искаш ли да влезеш?
Рейчъл ми каза, че ти си и казал
за филма, който правим за нея. - Така е.
Ти си като Джулиан Асанж, човече.
Винаги ги правиш... Не знам, сякаш
искаш да й бъдеш по-добър приятел от мен. Не знам дали мога
отново да работя с теб след това. - Добре, слушай ме.
Затвори си устата, човече!
Грижиш се прекалено много за това какво мислят другите,
целуваш им задниците. Но на никой не му пука, Грег!
На никой не му пука!
И изведнъж се появява едно момиче, на което му пука за теб, а ти идваш
и се оплакваш, заради някакъв филм?
Защото на някой му пука за теб?
По дяволите, омръзна ми да се отнасяш с нея, сякаш ти е в тежест.
Нейният живот приключва! А ти идваш тук
и мрънкаш за някакви глупости!
На косъм съм да те ударя! - Направи го!
Искаш да те ударя? - Да, не ми пука.
Да, Ърл, удари ме!
Точно така! Покажи му!
Видя ли, Грег?
Имаш късмет, че беше той, а не аз,
защото щях да те спукам от бой.
Щеше да стане истинско меле.
Какво е положението с Никсън?
Трябва ми друг вътрешен номер.
Това може да се окаже трудно...
Ще видя как ще приключи срока.
Просто бях зает.
Чух за Рейчъл.
Как си?
Знаеш...
Не особено добре.
Знаеш ли, че баща ми почина, когато бях на 15, Грег?
Бях с няколко години по-малък от теб.
Работата е там, че когато бях дете
наистина го виждах просто като
голям и досаден тип.
На погребението му, неговите приятели
идваха при мен и ми разказваха истории за него.
Сякаш говореха за съвсем друг човек.
Ще ти дам пример.
Той знаеше всяка европейска поппесен
от 70-те години. Всяка една.
Той ги наизустяваше,
правеше го, за да може
да ги пее на германките по баровете.
Той си имаше запазена марка,
неговата любима песен.
Беше холандска. Казваше се "Динг Донг".
Баща ми я пееше на германките по баровете.
Това е факт.
Какво искаш да кажеш с това?
Грег, искам да кажа, че
дори след като някой умре,
продължаваш да научаваш неща за него.
Животът му...
продължава да се разкрива пред теб докато...
Докато ти самия обръщаш внимание.
Наистина ли се опитваш да превърнеш това
в някакъв глупав сантиментален урок?
Ти си добро хлапе, Грег.
Не! Прибирам се.
Виждаш ли, бягам от час пред очите ти. Ясно?
Не съм добро хлапе. Не съм.
Добре.
Ърл дойде по-рано да остави нещо,
но отказа да опита невероятната
наденица от заешко,
което е доста нетипично за него.
Всичко наред ли е?
Приятел?
Опитахме по много начини
да направим хубав филм за теб,
но всички се оказаха глуповати или неуместни
или просто не това, което искахме.
Сега ще говоря направо.
Ще бъда честен, става ли?
Понякога белите момичета са глупави.
Всички са глупави, но белите момичета...
Те се мислят за по-добри от всички останали,
самовлюбени са, но не го признават, само че...
Ти не си такава.
Невероятно е колко си спокойна.
Знаем, че ако аз имах рак,
щях да съм разстроен и ядосан
и през повечето време щях да искам да пребия всички.
Просто съм удивен от твоето търпение.
Караш ме да се чувствам благословен.
Все още ли обядваш тук?
Не и, ако ти го правиш.
Няма да ям тук, ако ти останеш.
Чудесно, харесва ми тук.
Вероятно трябва да си вървя.
Или пък ти ще си тръгнеш.
Не, климатикът ми харесва.
Удобният стол също.
На мен също.
Това си е твой проблем.
Може ли да поговорим за филма?
Да. Все още не е готов.
Грег, работите над този филм от четири месеца.
Да, но... Опитахме няколко варианта,
но просто...
Не стана. Не се получи добре.
Грег!
Сега не му е времето да си казваш: "Не струвам. Не мога да направя нищо."
Сигурна съм, че сте се справили и, че тя ще го оцени,
ако просто и го дадете.
Мадисън, тя прекрати лечението.
Предаде се.
Отказа се.
Е, мисля, че това е основателна причина да завършиш шибания филм
и да й го дадеш.
Както и да е.
Миличък?
Какво?
Рейчъл отново е в болница, миличък.
Чакай, да не би да е подновила лечението?
Не е там, за да се лекува.
Мамо, кажи ми!
Помислих, че ще е добре да отидем...
За да ме принудиш да се сприятеля с нея?
Грег, стига. - Не се тревожи, мамо, сигурен съм,
че ще намериш друго момиче, болно от рак, след като Рейчъл умре.
Което, между другото, тя е решила да направи.
Тя просто реши да умре,
за това аз мога да реша да не я посещавам.
Сигурна съм, че ще съжаляваш,
ако не отидеш да я видиш.
Ще съжаляваш до края на живота си.
Вероятно си права, мамо, но честно казано имам купчина неща,
за които да съжалявам в момента. Съжалявам, че нямам дама за бала.
Съжалявам, че съм прекалено странен.
Определено съжалявам за всички филми, направени с Ърл.
Предполагам, че си видяла писмото от Пицбърг.
Не си го видяла, докато си се ровила из нещата ми? Ето.
Погледни.
Определено ще съжалявам, че не учих цяла година!
О, Грег... - Да, не съм приет,
поради съществена промяна в оценките.
Няма да ходя в колеж догодина.
Явно ще си стоя в къщи. Жалко, че ще ви бъде трудно
да ровите из нещата ми. Ще ми направиш ли услуга, мамо?
Остави ме сам, става ли? Остави ме да съжалявам за всичко.
Просто ще мисля за всичко, което съм направил
за онова, което не съм и просто ще съжалявам за всичко. Става ли?
Изпуснахме всички срокове, Виктор.
Какво ще прави? Просто ще пропилее годината ли?
Той страда, скъпи. - Трябва да го оставиш.
Не мога да стоя и да гледам как си съсипва живота.
Не всичко се върти около дипломата от колежа.
Може ли да те попитам нещо?
Не. - Не е каквото си мислиш.
Просто балът е днес...
Нека аз те попитам нещо. Какво е това?
Защо ме докосваш? Държиш се приятелски
или това е някой номер, за да ме накараш да правя каквото искаш.
Трябва да разбереш какво е красиво, секси
и внимателно момиче, да докосва ръката на мършаво,
приличащо на мармот момче. Това е жестокост.
Приключи ли? - Да, приключих.
Приключих с теб. Приключих с глупавия филм.
Ясно? Приключих.
Да, но не си приключил с мен. Върнах се за отмъщение.
Ще те наръгам в оная работа. Извини френския ми.
Наистина? Ще ме наръгаш? Давай.
Наръгай ме в оная работа.
Само не рапирай! Става ли?
Ще ти счупя очната ябълка със собствения си юмрук!
Скрий се под някоя пейка! - Спри да рапираш!
Ще ти избия зъбите със собствения си юмрук!
Не мога да го направя, ако продължаваш да рапираш!
Ърл!
Мислех, че обядваш в кабинета на господин Маккарти.
Така беше, но той започна да говори за немска музика. Скучно е, човече.
Изненадана и разочарована съм да разбера, че сте се били.
Филип, изненадана съм да те видя отново в училище,
след като бе изключен! Моля, напуснете стаята!
Връщайте се в час!
Максуел, Раян, Соледад,
спрете да зяпате и тръгвайте!
Грег!
Скъпа, видя ли как го ударих?
Тръгвай, ако не искаш да те набия отново.
Какво има, Мадисън?
Ела на бала с мен.
Знам, че ситуацията с филма
беше трудна за теб
и мисля, че вината е моя.
Просто искам да ти се реванширам.
Това среща от съжаление ли е?
Не. Не е от съжаление.
Грег, просто ела с мен на бала.
Мисля, че ще си прекараме добре.
Казах ти, че ще си намериш дама.
Така е.
Пак заповядай. За смокинга и всичко останало.
Благодаря ти, мамо.
Разочарована съм, заради колежа,
но с баща ти сме готови да почакаме,
докато си готов да говориш за това.
Оценявам го.
Не забравяй цветето.
Добре.
Красивото ми момче отива на бала.
Направи снимки!
Улица "Халкет" 302.
Какво? - Улица "Халкет" 302.
Моля? - Улица "Халкет" 302.
"Халкет". Добре, добре. Разбрано, приятел.
Обичаш ли това момиче?
Не, не бих стигнал до там.
Какво? - Не, аз... Не.
Май ще се забавлявате върху новите ми кожени седалки.
Не, не мисля... - Какво?
Не, няма. Не мисля. - Просто се шегувам с теб.
Все пак се надявам да получиш нещо.
Зависи изцяло от това, какво иска тя.
Ако наистина я обичаш, трябва да се пробваш.
Тя трябва да знае.
Хубава ли е?
Здравей.
Знам, изглеждам невероятно.
Може ли да ти сложа цвете?
Ето така.
Добре.
Преди да го гледаме...
Съжалявам, че ми отне толкова време.
Причината е, че
трябваше да го направя, така че да става.
Така и не разбрахме защо,
но все пак филмът не струва.
Не е точно това, което исках да ти кажа.
Но...
Както и да е.
Нека първо изгледаме това.
Да повикам ли сестрата?
Денис! Денис!
Това бе последният път, през който видях Рейчъл.
Малко след това, тя изпадна в кома
а 10 часа по-късно почина.
Знам, че ви казах, че няма да умре.
Съжалявам.
Дълбоко в себе си не вярвах, че ще умре.
Но се случи.
Скъпи Грег, разбрах какво е станало
с училището и с Пицбърг.
За това им написах писмо,
опитвайки се да ги убедя да те приемат.
Ето го копието, ако искаш да го прочетеш.
Надявам се да свърши работа,
защото това би означавало, че имам свръхестествени сили.
Вероятно обаче и ти ще трябва да им напишеш нещо.
Сбогом, Грег. Ти си добър приятел.
Ако обаче не отидеш в колеж, значи си идиот.
Но ти вече знаеш това.
С обич, Рейчъл.
Послепис: Бих искала да вземеш някои от възглавниците ми.
Ще се нуждаят от дом, където да бъдат обичани.
Послепис: Не по начина, за който ти мислиш.
Това е отвратително.
Уважаемо ръководство,
пиша ви във връзка с някой, който ми отдели половин година от живота си,
тогава, когато бе най-трудно.
Той има доста ниско мнение за себе си,
за това мисля, че трябва да чуете нещата от някой,
който го вижда такъв, какъвто е:
изключително мил, раздаващ се и искрен човек.
Без значение е колко го отрича.
Намаляването на успеха му е следствие от времето, прекарано с мен
и от времето отделено, за да прави неща за мен,
също и от това, че му бе трудно. Може сами да го попитате,
но неговата невероятна човечност вероятно ще го спре да разкаже.
Никой не е правил толкова неща, само за да ме накара да се усмихна.
И никой друг не би успял.
Прахта на Рейчъл
бе хвърлена в парка зад къщата и.
Веднъж е избягала от къщи
и се опитала да живее там.
Леля и разказа тази история на погребението.
Опитвала се да се стане катерица.
Смятала, че може да се превърне в такава, ако живее в гората
и искала това много силно.
Предполагам, че това искаше да каже господин Маккарти.
За това как животът продължава да се разгръща.
Беше странно да науча нещо ново
за Рейчъл след смъртта и.
Въпреки това беше някак си успокояващо.